En legendes død.
"EN LEGENDES DØD"
Det er med stor sorg, at landet hørte-
- nyheden om Aristide Leonides' død denne uge.
Han blev født i 1871 og kom uden en øre fra Grækenland som 23-årig-
- og åbnede sin første restaurant samme år.
Første hotel tog imod gæster ikke længe efter.
Hans første hustru, lady Marcia de Haviland, døde ung.
Men mr. Leonides var ikke alene i sin sidste tid.
Han efterlader sin unge og smukke amerikanske enke Brenda.
Her er mr. Leonides med sit ældste barnebarn Sophia.
Hverken ven eller fjende kan benægte-
- at Aristide Leonides var en mastodont af sin tid.
CHARLES HAYWARD PRIVATDETEKTIV
- Godmorgen, miss Ackroyd. - Godmorgen, mr. Hayward.
- Mr. Hayward. - Ja?
Vi har en klient. Hun venter indenfor.
- Hun? - Hun sagde ikke sit navn.
Goddag.
Goddag, Charles.
Beklager overraskelsen, men jeg vidste ikke, om du ville tale med mig.
Det gør mig virkelig ondt... Det, der er sket...
...miss Leonides.
Jeg ville være inkognito i Egypten.
Jeg blev overrasket, da du forlod din diplomatiske stilling...
- ...for dette. - Detektivarbejde?
Det er et familiefirma.
Hvad kan jeg hjælpe med, Sophia?
Jeg tror, min bedstefar blev myrdet.
Myrdet?
Han døde af hjertestop, men jeg fornemmer noget suspekt.
Og hvorfor gør du det?
Jeg fandt ham.
Og lægen opførte sig sært og ville ikke underskrive dødsattesten.
Og der kommer en undersøgelse.
- Ja. - Jeg ønsker, at du, Charles...
...kommer til huset og undersøger sagen, før politiet bliver involveret.
Du bliver naturligvis betalt.
Det ville være en smule uetisk af mig at tage den sag, Sophia.
- Det forstår du nok. - Vil du vide, hvorfor jeg gik min vej?
- Nej... - Du skulle ikke-
- involveres med min familie. - Den fattige diplomat-
-var måske ikke god nok til dem?
- Lad nu være. - Men nu vil du involvere mig?
Nu er alt anderledes. Meget anderledes.
Ikke for mig.
Jeg tror, morderen stadig er i huset.
Jeg er bange, Charles.
Er du bange?
Ja.
Så burde du gå til politiet.
Miss Ackroyd, miss Leonides smutter igen nu.
Du burde i det mindste overveje det.
Miss Leonides.
Har du mødt hende før?
- Kort. I Kairo. - Kom nu, mr. Hayward.
Tænk lige på omtalen.
De kan ikke afvise denne opgave.
Hvorfor er du interesseret i Leonides' død, Charles?
Jeg blev opsøgt af et familiemedlem.
Jeg ved ikke, hvad du har gang i med den fjollede branche.
Du burde være her på yarden ligesom din far.
- Et par store sko at udfylde. - Det må du nok sige.
Hvad er du ude efter?
Retsmedicineren opdagede, at pupillerne havde trukket sig sammen.
Han lavede nogle tests og konkluderede, at dødsårsagen var eserin.
- Det er... - Også kendt som fysostigmin.
Det bruges i øjendråber mod grøn stær.
Eller man kunne sprøjte det direkte ind i blodet...
...og forårsage hjertestop.
Din far lænede sig altid forover på den måde.
Leonides havde sukkersyge. Måske byttede man insulin ud med eserin.
- Var det hans øjendråber? - Ja.
Så de kunne være blevet ombyttet ved et uheld.
Måske. Det virker ikke som nogen stor sag.
Og familiens advokater ville flå os, hvis vi prøvede at skabe en.
Hvad med pressen?
Hvis yarden hvisker ordet "mord," vil pressen æde det råt.
Og disse folk skatter deres privatliv lige så højt som deres penge.
Dette familiemedlem... Han eller hun?
Hun.
Hævet over mistanke?
Godt. To dage. Så sender jeg ulvene ind.
Jeg har ikke besluttet mig for at tage sagen endnu.
Hvad laver du så her?
Hvorfor skulle sådan en familie ville tale med mig?
Eller endog åbne porten? Jeg har ingen autoritet.
Leonides havde mange magtfulde venner.
Men også magtfulde fjender.
Han var meget kontroversiel.
Tag alle disse notater med dig. Tænk over det.
Vent på mit opkald.
Tak, Charles.
For hvad?
Fordi du tog mig med ud at danse i aften.
Charles Hayward.
Er der noget i vejen?
Ved De noget om muldvarpe?
Nej. Beklager.
Jeg har et helt arsenal af andre våben. Fælder, gift.
Nogle gange bruger jeg kristtorn. Den stikker dem, så de bløder.
Muldvarper er hæmofile. Små blødere. Som mange royale i Europa.
Men jeg kan nu bedst udtrykke mine følelser med et haglgevær.
Er De Sophias detektiv?
Ja. Charles Hayward.
- Om forladelse, men porten stod åben. - Ja, vi ventede Dem.
Edith de Haviland.
Min afdøde søster var Aristides første kone.
Sophia mener, der er en Borgia inde i huset.
Meget dramatisk.
Josephine!
- Josephine! - Josephine, Nanny kalder på dig!
- Kom så! - Ja, ja, tante Edith.
Kom så, min søde pige.
Kom så.
Slip mig lige.
Afsted nu.
Jeg ved ikke, hvad vil skulle gøre uden vores gamle barnepiger.
Trofaste.
Jeg valgte hende selv for mange år siden.
Goddag, Charles.
Sophia.
Hvordan kender I to hinanden?
Vi mødtes i Egypten, da jeg var derovre med Sothebys.
Han reddede mit liv. Ikke sandt, Charles?
Hendes hest løb løbsk på vej til pyramiderne. Jeg fik den stoppet.
Undskyld?
Intet har nogensinde kunne løbe om hjørner med Sophia.
Heller ikke en hest.
- Charles mener, at han reddede mig. - Åh, den kære dreng.
Tante Edith kom for at tage sig af bedstemor-
- og da hun døde, så hun det som sin pligt at opdrage drengene.
At frelse dem fra bedstefars indflydelse.
De sloges som kat og hund, tante Edith og bedstefar.
Hun sagde, han var et udenlandsk kryb med fingre i kagedåsen.
Og han kaldte hende for en snæversynet, snobbet fremmedhader.
Faktisk tror jeg, hun beundrede ham i al hemmelighed.
Her har vi manden selv.
Jeg ved, hvad du tænker. En smuk datter af en jarl-
- og en immigrant, der nærmest var en dværg. Et umage par.
Men bedstemor faldt for ham.
Der var noget eksotisk og levende ved ham, der tiltrak hende.
- Var det et lykkeligt ægteskab? - Meget.
Deres venner passede ikke sammen, og hendes forældre hadede ham.
Hvorfor stoppede de så ikke ægteskabet?
Intet kunne stoppe bedstefar, Charles.
Fandt du ham her? Kan du fortælle mig om det?
Jeg kom med morgenmad til ham.
Var det normalt?
Ja.
Godmorgen, bedstefar.
Han ville helst have, jeg gjorde det.
Hvorfor det?
Vi havde et særligt bånd.
Bedstefar?
Særligt bånd? Hvad mener du?
Ikke noget.
Vi kom bare godt ud af det med hinanden.
Dette var hans badeværelse.
Det er det skæbnesvangre skab.
- Og derigennem? - Hans hustrus værelse.
- Brenda. - Ja.
På mit kontor sagde du...
Du sagde jo, du var bange.
Vi er en ret aparte familie, Charles.
Der er meget ubarmhjertighed i os. Og forskellige slags ubarmhjertigheder.
Det er det foruroligende. De forskellige slags.
- Hvad mener du? - Lige det, jeg sagde.
Hvis du mangler noget, ved du, hvor jeg er.
Ja. Tak, Sophia.
Er De detektiven?
Du må være Josephine, Sophias søster.
- Hvordan går det? - Fint, tak.
Så De afslører folks hemmeligheder?
Det var tanken.
- Er det din træhytte? - Min og Eustaces.
Han er min storebror.
Fin notesbog.
- Hvad skriver du i den? - Det, jeg ved.
Jeg ved en masse ting.
Og nu, hvor bedstefar er død, er jeg klart den klogeste i huset.
Har du noget at fortælle mig?
Ikke endnu. Jeg læser detektivhistorier.
En god detektiv tager sig tid til at indsamle beviser-
- og udspørge alle, før han opklarer en sag.
Morderen er aldrig den, man først mistænker.
- Magda er klar til Dem nu. - Magda?
Jeg må ikke kalde hende "mor." Hun siger, det gør hende gammel.
Ude godt, hjemme bedst.
De her sko er helt forkerte.
Alt for løsslupne til anledningen.
- Om forladelse, mr. Hayward. - Nej, nej.
Du fredsens...
Jeg drak for meget rødvin i aftes.
Det giver mig hovedpine. Hvid Burgundy passer mig bedre.
Måske skulle De tage en aspirin.
Aspirin?
Jeg rejser mig ved det træ, hvor jeg faldt, skatter.
Ondskab bekæmpes med ondskab.
Og hvad med dig?
- Det er vist lidt for tidligt for mig. - Hvor er du nuttet.
Vent til du får tre børn.
Så du er skuespillerinde?
Du har åbenbart aldrig været i teatret, for ellers ville du kende mig.
Jeg må indrømme, jeg går mere i biografen.
Javel ja.
Jeg har aldrig selv brudt mig om film.
Men jeg har et skønt manuskript.
Min mand skrev det til mig.
"Afsløring." Hans første fiktive værk. Fyldt med lidenskab.
Hovedpersonen, moi...
...er en skøn, mørk rolle.
Man siger, jeg burde holde mig til komedier på grund af min næse, men...
Men jeg går ud fra, at det her mord ville give os en masse omtale, og...
- Fortsæt endelig. - Betyder det her virkelig noget?
Vi har jo trods alt vores helt egen Ruth Ellis-
-lige her i huset.
Ruth Ellis skød sin elsker.
- Ikke sin mand. - Men hun blev hængt for det.
Og helt på sin plads.
Men... siger De, at De gerne så Brenda Leonides blive hængt?
Du fordrejer mine ord.
Tja, men... Måske jeg skulle tage en snak med Deres mand?
- Han er i biblioteket. - Tak for Deres tid.
- Var det alt? - Ja, for i dag.
Godt. Jeg er hundesulten.
Bare jeg ikke forstyrrer.
Charles, lad mig præsentere dig for min far, Philip Leonides.
Det er en fornøjelse, sir. Charles Hayward.
Jeg kendte en Hayward.
Vicekommissær i Scotland Yard. En legende i styrken.
Det er min far.
Han klarede sig fint, indtil han blev myrdet.
- Og de fandt aldrig den skyldige? - Nej.
- Det er en sølle anbefaling. - Far.
Mr. Leonides...
Selv om De måske ikke bryder Dem om mit besøg-
- kan jeg forsikre Dem for, at det er vand i forhold til det, der venter-
-hvis politiet vender tilbage.
Vil du ikke nok gøre en indsats? For min skyld?
Min skønne Sophia virker oprevet.
Vi må vel finde en eller anden slags løsning, mr. Hayward.
Foreslår De, at vi skal lade et terningekast-
-afgøre sagen for os?
Det vil afgøre, om vi skal fortsætte denne samtale eller ej.
- Vælg et tal. - Stop nu med...
- Mr. Leonides, jeg beder Dem... - De får tallet fire.
Oddsene er naturligvis imod Dem.
- Jeg vil ikke svare på Deres spørgsmål. - Det ville være dårlig stil, sir.
Tror De, at lidt pres fra en stump fra Scotland Yard-
- får mig til at tale? - Ja, det gør jeg.
For den stump og jeg prøver at gøre Dem en tjeneste, sir.
Den lille notesbog. Selvfølgelig.
- Skribl da løs. - De er den ældste søn?
Det er jeg.
Hvor længe har De boet her?
For ti år siden tabte jeg et spil poker til de forkerte folk.
Min far udnyttede det til at holde mig i kort snor.
Det var det, der drev os hertil. Sammen med et par katastrofer.
Min far hentyder til et par af min mors stykker, som var...
- ...mindre succesfulde. - Javel. Så De skrev et manuskript?
Jeg er historiker.
Jeg skriver om middelalderlig kunst og litteratur.
Min hustrus manuskript var... Er et engangstilfælde.
Hun og jeg lever for kunsten.
Så De spiller ingen rolle i Deres fars forretning?
Onkel Roger styrer Associated Catering, min bedstefars hovedfirma.
Ja, min lillebror er chefen.
Selv om han har et desmerdyrs forretningssans.
Men De mangler ikke ligefrem...
...penge?
Ingen i dette hus mangler penge.
Hvorfor i alverden bliver De boende?
Fordi det var aftalen.
Og hvem har i øvrigt lyst til at arbejde, mr. Hayward?
Er testamentet blevet oplæst?
Ikke endnu. Hvorfor?
Det ville jeg bare have forventet.
Alle ved, hvad der står i det. Der bliver taget godt af os alle.
Så der finder De ingen små spor, mr. Hayward.
Tak, mr. Leonides.
Lige en sidste ting.
Hvis det er nødvendigt.
- De virker slet ikke trist, sir. - Hvadbehager?
Deres far er død.
Og De virker slet ikke trist over det.
Farvel, mr. Hayward.
En lille mand, mr. Hayward, som kaster en stor skygge.
En meget stor og noget fordærvet skygge.
- Hvad laver De? - Må jeg ikke lege detektiv også?
De lugter af cigar.
Det betyder, at De har mødt Philip.
Men De lugter ikke af alkohol. Sover Magda stadigvæk?
Nej, jeg har haft mødt hende.
Så De sagde nej tak til den drink, hun bød på.
God dreng. Hold hovedet klart.
Fokus på målet.
Jeg forstår godt, hvorfor Sophia kan lide Dem.
Lady Edith...
- ...hvornår kunne vi tale sammen? - Åh, jeg har så travlt.
Efterårsbeskæring.
Det har sine fordele at fjerne visne planter.
I alle årstider.
Clemency Leonides.
Lad endelig som om De er hjemme.
Om forladelse, døren stod åben.
De er vel den privatdetektiv, Sophia hyrede?
Charles Hayward.
Når vi nu alligevel er så åbne-
- om alt, må jeg hellere fortælle, at jeg er chefkemiker hos La Roche.
- Og ...? - Og mit speciale er plantegift...
...mr. Hayward.
Jeg ved alt om gift.
De tager vel aldrig Deres arbejde med hjem?
Roger!
Sophias detektiv er her.
Hvordan virker det her?
At I alle bor i samme hus?
Hvem sagde, det virkede?
Mr. Hayward.
- Tante Edith siger, De kender Sophia. - Ja, vi mødtes kort engang.
- I Kairo. - Nej, nej, det er da fint, ikke?
- Hvis det kan få skøgen spærret inde. - Skat...
Utroligt, hun ikke kunne vente. Han var 86 år, og hun myrdede ham bare.
Roger, hold mund.
Ja, hvis De ikke passer på, kunne De blive anklaget for bagvaskelse.
Føjer De en morderske? Hun gjorde mig forældreløs.
Du er 55 år, min elskede. Sådan noget sker.
Du har ret. Om forladelse.
- Nej da. - Fortsæt endelig.
De er chef for Associated Catering.
- Deres fars firma. - Et af hans firmaer.
Han gav mig det, men De har ret, det er hans. Det er alt.
I min fars hus er der mange palæer.
- Hvornår talte De sidst med ham? - Vi talte ofte. Hvorfor spørger De?
- Bare et spørgsmål. - Hvad mener De?
Kunne vi eventuelt fortsætte det her senere?
Ved De, hvad jeg har lyst til? At kvæle den kvinde.
Han ved ikke, hvad han snakker om.
Hun har altid bare villet have pengene.
Og hun forgiftede en forsvarsløs, gammel mand!
- Deres mand er meget opfarende. - Han kunne ikke gøre en flue fortræd.
At elske sin far er naturligt, men det er jo nærmest afgudsdyrkelse.
At være yndlingsbarnet er ikke altid nemt.
- Lad mig give en hånd med. - Nej, nej.
Jeg vil gerne holde mig beskæftiget.
Især nu, hvor børnene ikke har så meget brug for mig mere.
Eller meget længere.
Sådan er en barnepiges skæbne vel.
Er De den eneste ansatte her?
Ja. Der er stort set kun mig og kokken tilbage.
På grund af mr. Leonides' død.
De vil gerne holde huset stille og privat.
Men der har altid været stor udskiftning i tjenestepersonalet.
Hvem er det sammen med Sophia?
Det er mr. Brown, sir.
Børnenes hjemmelærer.
Vær sød ved mrs. Leonides.
Hun er ikke lige så hård som resten.
Må jeg komme ind?
Jeg havde forventet noget helt andet.
Hvad har de sagt om mig?
Alle dem nedenunder.
Bare rolig, jeg kan gætte mig til det.
Bæster.
Ja, jeg er 37. Og hvad så?
Vi var forelskede. Hvad er der nu galt med det?
De blev født rige. Så de tror ikke, andre er gode nok.
Hvordan mødte De Deres mand?
Jeg var danser i Las Vegas.
Ja. Han havde noget forretning der.
En dag kom han ind på det kasino, hvor jeg arbejdede.
Og han så mig græde.
De skal ikke tro, det er naturligt for mig at græde.
- Nej. - Men jeg var havnet i problemer.
Som en forfærdelig, lille tjenestepige.
Var De blevet gravid?
Jeg var træt af mænd.
Jeg ville have et hjem.
Jeg drømte om noget skønt.
En, der ville værdsætte mig.
Så sagde han: "Sid ned. Fortæl, hvad der er galt."
Jeg sagde: "Jeg kan ikke, de fyrer mig, hvis jeg taler med kunderne."
Så sagde han: "Nej da. Jeg ejer stedet."
Deres mand ejede et kasino i Las Vegas?
Det var ikke offentlig viden.
Han var nærmere medindehaver.
Deres ankomst her...
...må have skabt lidt røre i vandene.
Jeg svor på, at jeg ville være en god hustru...
...og det var jeg.
Men vi kunne aldrig slippe af med hans familie.
De snyltere kom altid rendende.
Og hvad med barnet?
Der var alligevel ikke en. Det var en fejl.
Havde Deres mand nogen aftenrutiner eller ...?
Han ville gerne se lidt tv.
Han kom herind.
Det her var hans stol.
Nogle gange satte jeg musik på, og så så han mig danse.
Det elskede han.
Nogle gange arbejdede han sent sammen med mr. Brown.
Børnenes hjemmelærer.
De kom godt ud af det sammen.
Hvad arbejdede de på?
Aristide skrev sine erindringer.
Nå...
Jeg har et lidt ømtåleligt spørgsmål til Dem, mrs. Leonides.
Kald mig endelig Brenda.
- Insulinen. - Ja?
Tog Deres mand selv sprøjterne?
Ja, men...
Den aften...
...gav jeg ham den.
Han bad mig om det.
Han var træt og ville gerne have mig til det.
Godt.
Barnepigen siger, at nogle i familien tror, han blev forgiftet.
Ja.
- Det er en mulighed. - Der kan De se.
Jeg dræbte ham.
Politiet vil finde mine fingeraftryk på flasken og sprøjten.
Men der stod "insulin" på den. Ikke "gift."
Og var jeg morder, ville jeg vel have tørret dem af, ikke?
Ville jeg ikke?
KAIRO 18 MÅNEDER TIDLIGERE
- Sir. - Sæt dig bare ned.
Kender du denne kvinde?
Ja, Sophia de Haviland.
Hun arbejder for Sothebys.
Hun lader ikke nogen komme nær.
Men jeg hører, at I to kommer godt ud af det med hinanden.
- Ved du, hvem han er? - Aristide Leonides.
Kvindens virkelige navn er Sophia Leonides.
Hans barnebarn.
Det glemte hun åbenbart at nævne, ikke sandt?
Vi ved med sikkerhed, at Leonides har samarbejdet med CIA-
-siden den græske borgerkrig.
Men vi ved ikke hvorfor.
Og med alt det, der sker her i landet i øjeblikket-
-vil vi gerne sikre os, at hendes-
- tilstedeværelse her, og at hun skjuler sin identitet-
-bare er et rent tilfælde.
- Der er sikkert en god grund til... - Hør.
Du keder dig på ambassaden og vil gerne lave efterretningsarbejde, ikke?
- Jo. - Så betragt dette som din chance.
Nej, nej, nej...
Jeg har ledt efter Dem.
- Hvad laver De her? Det er... - Aristide Leonides' arbejdsværelse, ja.
Hvad laver De her?
Mr. Leonides gav mig adgang.
Det kan jeg se.
Så De er privatdetektiven?
- Og De vil udspørge mig? - Ja.
Jeg har ikke mødt Eustace endnu. Hvad kan De fortælle om ham?
Han er det, man nu kalder en "teenager."
Rebelsk. Vred.
Hader autoriteter. Elsker rock'n'roll.
Han tænker for sig selv, hvilket er lidt af en præstation her i huset.
Og han hader at have hjemmeundervisning.
Hvorfor får han det så?
Mr. Leonides sagde, det var på grund af hans parese.
Han blev drillet, fordi han haltede.
Men den tror De ikke på?
Mr. Leonides var meget kontrollerende.
De hjalp ham med hans erindringer?
Ja, det...
Det er strengt fortroligt.
- Så De ham den aften? - Ja, vi arbejdede sent.
Der var flere forstyrrelser.
- Gæster? - Ja. Først Roger, så Magda.
Ved De, hvad de ville?
Ingen af dem er særligt diskrete.
Roger havde et eller andet problem med forretningen-
- og Magda ville have mr. Leonides til at finansiere sin film.
"Afsløring."
Gik han med til det?
Nej. Ingen ser hendes stykker.
Hendes mand skriver bøger, som ingen læser.
Hvad ved disse mennesker om den virkelige verden?
Kom der andre forbi?
Sophia.
Hun er lidt mere diskret end de andre.
Det er huset, hvor mr. Leonides blev født.
Jeg vil gerne se en kopi af værket.
- Der er kun originalen. - Så må jeg jo læse originalen.
Den er forsvundet.
Der er kun en ting at gøre ved dig.
- Har din skildpadde et navn? - Salome.
Mor var med i et stykke med det navn. Det var desværre ikke en stor succes.
Salome dansede for Herodes den Store.
Og han elskede det så højt, at han ville give hende lige det, hun ønskede sig.
Er De færdig med afhøringerne?
Ja, for i dag.
Fandt De mange spor?
Tja, ser du, Josephine...
Første afhøringsrunde handler ikke så meget om at finde spor.
Det handler mere om at få en fornemmelse af, hvem personerne er.
De er heldig med at kunne tale med dem.
Som familie taler vi ikke så meget.
Bortset fra Magda.
Men hun taler kun om sig selv.
Det må være meget trist at miste sin bedstefar.
Ikke specielt. Jeg kunne ikke lide ham.
Han forhindrede mig i at blive balletdanserinde.
Han sagde, jeg ikke ville blive god. Og jeg elsker ballet.
Det gør mig ondt.
Josephine, hvad kan du fortælle mig om mr. Brown?
Laurence har en affære med Brenda.
De skriver breve til hinanden.
Sentimentalt pladder.
- Laurence er sentimental. - Hvordan ved du det?
"Åh, skat, jeg længes mere efter dig end luften, jeg indånder."
Det er noget, du finder på, ikke?
Jeg ved, hvor de ligger skjult. Jeg ved en masse ting.
Jeg lytter ved dørene.
Folk lægger ikke mærke til mig i dette hus.
Det er de for selviske til.
Men jeg lægger mærke til dem. Farvel, mr. Hayward.
Farvel.
- Hej, lille skat. - Hej.
Har De fundet Deres bytte, mr. Hayward?
- Lady Edith... - Ja.
Er porten låst om aftenen?
Altid.
Aristide troede fuldt og fast på den kommunistiske trussel.
Personligt tror jeg ikke, at der er en særlig aktiv celle i Swinley Dean.
Medmindre man da tæller mr. Brown med.
Han er intellektuel, ikke sandt?
- Må jeg stille et kontant spørgsmål? - Det er de eneste interessante.
Hvad er der galt med folk i dette hus?
Det er så sandelig et kontant spørgsmål.
- Om forladelse. - Det behøves ikke.
Lidenskab.
Det er et væksthus for undertrykt lidenskab.
Det er det, der sker, når den person, man elsker højest i hele verden...
...som man ville ofre sit lov for...
...faktisk er den samme person, som man hader allermest.
Det forstår De nok, mr. Hayward.
Ellers ville De ikke selv være her i huset, vel?
Hallo?
Brent?
Det er Charles Hayward.
Charlie, sikke en overraskelse.
Hvad kan jeg gøre for dig, min ven?
Aristide Leonides.
Hvad med ham?
Hvad laver du her?
Nej, Charles. Spørgsmålet er:
Hvad har du af planer lige nu?
Du er da ikke bange, vel?
- Slet ikke. - Det burde du være.
Kan du lide det?
Lad os gå ovenpå.
Det var det her, min bedstefar ønskede, jeg holdt øje med for ham.
Hvad de unge mennesker foretog sig.
Musikmiljøet.
Han mente, det var fremtiden for hans forretning. Fritid, underholdning.
Det var vel det, han mente med, at verden blev blødsøden efter krigen.
Så det var det, Vegas handlede om?
Du vil vel heller ikke tale om hans erindringer?
Jeg så et billede af dig. Som ballerina.
Det var dengang, jeg var en lille pige. Før jeg skadede mit knæ.
Du var sød.
Gider du ikke holde kæft og tænde min forbandede cigaret?
Charles.
Denne lille pige vil gerne danse.
Ligesom i Kairo.
Aristide Leonides' sidste vilje og testamente-
- som jeg udformede for ham, og som han underskrev-
- foran alle sine familiemedlemmer den 24. juli 1957.
I testamentet bliver der taget godt-
-og ligeligt af alle.
Men, mr. Hayward...
...miss Leonides har givet mig besked på-
- at fremlægge alle informationer for Dem.
Men jeg håber, jeg kan regne med Deres diskretion.
Naturligvis.
For som jeg lige har underrettet familien om, opdagede vi i morges-
- at testamentet ikke er underskrevet.
Alle tilstedeværende, inklusiv mig selv, så ham skrive...
Eller det vil sige, vi troede, vi så ham skrive under. Men...
Han døde uden gyldigt testamente?
Det lader det til.
Men hvis han gjorde det, så...
Så er den primære arving naturligvis...
...nummer to mrs. Leonides.
Brenda.
Nemlig.
Josephine!
Tak.
Ikke dårligt.
Hvad vil De?
Jeg ved alt om testamentet.
Og jeg ved også, at De havde-
- en ophedet diskussion med Deres far, den aften han døde.
Det er bare et skud i tågen...
...men det havde måske noget at gøre med det forestående kollaps-
-af Associated Catering?
De er en meget påtrængende person, mr. Hayward.
Jeg tænkte, De trængte til lidt...
Hvad gik det ud på?
Et sidste forsøg på at få Deres far til at redde Dem? Og han nægtede?
Den er til Associated Catering. To millioner pund.
Den slags penge ville løse de fleste folks problemer.
Ikke mine.
Jeg har aldrig gjort andet end at svigte ham.
Men han tilgav mig altid og betalte for mig. Igen og igen.
Den aften sagde Clemency, at jeg skulle rive checken itu.
At det ville være ovre for mig, hvis jeg modtog en øre mere fra min far.
Men jeg er ikke så stærk som min hustru.
Næste morgen...
...var han død.
Nå, der er du.
Snig dig ikke sådan ind på folk.
Folk, der lytter ved dørene, hører sjældent gode ting om sig selv.
Og læg så den forfærdelige notesbog væk.
- Hallo? - Du bliver forfulgt, min ven.
Ja, det ved jeg. Jeg tænkte nok, det var dig.
Du ville aldrig kunne opdage os så let.
Har du noget til mig?
Kun hvis du siger, hvorfor du forlod udenrigsministeriet.
Du var lovende. Og den frie verden har brug for folk som dig.
Den frie verden... Hold nu lige op.
Ja, godt.
Leonides var en af vores venner.
Men jeg tror ikke, hans død har noget med det at gøre.
Hvad lavede I med ham?
Han hjalp os i Grækenland under borgerkrigen.
Han finansierede en række antikommunistiske organisationer.
Han gav penge til de rette folk. Derfor hjalp vi ham i USA.
Vi hjalp ham med nogle lyssky forretninger.
Hvilket forklarer Las Vegas.
Han var en spøjs fætter.
Så sig selv som den næste Alexander den Store eller noget.
- Han var vild med imperier. - Og det britiske imperium står for fald.
Intet varer evigt.
- Og det er alt? - Hør...
Alle vil vide, hvem der dræbte ham. Og ingen aner en skid.
Men vi taler om mange penge her.
Han var overalt. Som en blæksprutte.
Så hvem får noget ud af hans dødsfald?
Det er bare for oplagt.
Måske kan din ven i bilen hjælpe os.
Hej. Vi har vist en fælles ven.
- Hvabehar? - Din hustru.
Hvad? Hvad sker ...?
- Så. - Slip mig. Slip mig!
Slap nu af.
Vi vil bare vide, hvem du er. Så, så. Ja, sådan.
Åh, du godeste.
Charles, hils på overbetjent Glover fra Scotland Yard.
Rolig nu, bassemand.
- Hvad tænkte du på? - Charles, det er ikke så slemt.
Når du nu var så gode venner med min far-
-troede jeg, du stolede på mig.
Jeg svor på at passe på dig, hvis der skete noget med ham.
Så du siger altså, at denne klovn var der-
-for at beskytte mig?
- Du skal ikke... - Hold mund, Glover.
Han har ret. Du er en klovn. Smut så med dig.
Charles, du må forstå mig. Jeg er under meget pres her.
Der er politik involveret. Det er meget følsomt.
- Og med din fortid... - Undskyld, min fortid?
- I Kairo. - Jeg var diplomat.
Naturligvis. Og jeg er hertuginde.
Giv mig så noget, så jeg stadig kan have tiltro til dig.
Godt.
Det kunne være enhver af dem.
De er alle i stand til det. De havde alle muligheden.
Motiv?
Vrede, jalousi, kærlighed, grådighed. Vælg selv.
Så ingen kommunist?
Ingen Las Vegas-mafia?
Ingen CIA-konspiration?
Vi efterforsker også sagen.
Hemmeligt.
Men du kan komme ind i huset uden kendelse.
Tag tilbage dertil og find ud af, hvem der dræbte den skide dværg.
Brenda indrømmer, at hun gav ham sprøjten.
Men alle kunne have byttet rundt på flaskerne.
- Også hende. - Ja, og ham selv.
Hvordan kunne Brenda vide, hvad der ville ske ved-
- at bytte insulin ud med øjendråber?
Det vidste vi alle.
Han fortalte os om det til sin 86 års-fødselsdagsfest.
Han gik i detaljer med, hvordan vi kunne skaffe ham af vejen.
Ja, han havde en syg humor.
Du så ham den aften han døde.
Ja, han ville tale om familien.
Familien betød stort set alt for ham.
Fortæl mig om Laurence Brown.
Vidste du, at han har en affære med Brenda?
Jeg vidste vel godt, der foregik noget.
Og hvis din bedstefar fandt ud af det?
- Jeg tror, han vidste alt om det. - Og han var ligeglad?
Det er sandsynligt, at da han valgte Laurence-
- som lærer for sine børnebørn, valgte han ham også som Brendas...
- Ja. - For at gøre Brenda lykkelig.
Så ved du vel også, at han ikke underskrev testamentet?
Ja da. Det var overraskende.
Så Brenda får det hele.
Inklusiv det sidste søm i kisten.
Hvad haster sådan, Josephine?
Jeg hører, De gør fremskridt. Men det bliver ikke Dem, der opklarer sagen.
De er kun Watson.
Virkelig?
Jamen, så sig endelig frem, Holmes.
- Fortæl mig om brevene. - Hvilke breve?
De breve, som Brenda og Laurence Brown-
- skulle have skrevet til hinanden. - Det fandt jeg bare på.
Jeg finder ofte på ting. Så keder jeg ikke mig ikke så meget.
Jeg tror ikke på dig. Jeg ved, du ved lidt af hvert.
Nogle gange ved folk ikke, hvad de ved.
- Der er du. - Hvad vil du nu?
Din varme kakao er klar. Se nu dine balletsko. Mudret til.
Jeg kan ikke lide kakao. Du laver det kun til dig selv.
Du sover bedre, hvis du drikker det.
Ikke alt, de siger i fjernsynet, er sandt.
Lad mig nu bare være.
- Mr. Hayward. - God eftermiddag.
- Hvad? - Der er vist et nyt mord under opsejling.
Tror De ikke, Watson?
Et nyt mord, Holmes?
Der kommer jo altid et mord mere.
Nogen, der ved noget, ryddes af vejen, før de kan afsløre, hvad de ved.
Jeg sagde ikke "kom ind."
Undskyld. Jeg troede ikke, du kunne høre, jeg bankede på.
Jeg ved, at alle andre fjolser i huset vil tale med dig, men ikke mig.
Du er kedelig.
Din lærer, mr. Brown... Hvad mener du om ham?
Jeg tror, mr. Brown har det udmærket.
Jeg ville ikke sige nej. Hvad med dig?
Selv om det er lidt underligt at være vild med sin bedstefars kone.
Undskyld, chokerede jeg dig?
Men det bare et faktum. Alle savler over bedstemor.
Onkel Roger er lun på hende. Det er tydeligt.
Det må have moret bedstefar-
- at slippe den kat løs mellem duerne og se fjerene flyve rundt.
Jeg har et spørgsmål til dig, hr. Detektiv.
Jeg kan næppe fortælle dig noget, du ikke allerede ved.
Jo da. Knaldede du min søster i Kairo?
Din bedstefar er lige død.
Det var for det bedste. En kapitalist mindre.
Du ved ikke, hvad du snakker om.
Jeg hørte dig ikke. Knaldede du min søster?
Er du virkelig glad for, din bedstefar er død?
Han var en kontrolfreak, der legede med andre folks liv.
Han var et sadistisk svin, og hans hovmod var utålelig.
Og han fik som fortjent. Jeg tror ikke, det var Brenda.
Hun er ikke klog nok.
Men hun blev måske sat op som syndebuk...
...af en, der er klogere.
NEVILA LUFTFARTSELSKAB
De har det virkelig med at komme brasende ind, hva'?
- Hvad vil De? - Det tager kun et øjeblik.
Da Brenda blev introduceret for husholdningen-
-væltede det så hele læsset?
Læsset blev vist stående, så vidt jeg husker.
Og ingen har smagt på den forbudte frugt, hvis De vil vide det.
Nu må De virkelig gå.
Tilgav De ham?
Der var intet at tilgive. Det var en barnlig forelskelse.
Javel. Så kærlighed blev til had?
Min mand hader Brenda, fordi han tror, hun dræbte hans far.
- Det er såre simpelt... - Men De ved bedre?
- Nu må De gå... - Jeg er ikke færdig.
Da Deres mand viste Dem checken fra hans far-
- bad De ham rive den itu, men han nægtede.
Indså De, at der ikke var nogen vej væk herfra, før Deres svigerfar var død?
Ja. Den tanke strejfede mig faktisk.
Men nu er han død.
Så vi kan komme videre.
Lige en ting til.
Sophia?
Hvad laver du?
Brænder beviser?
For himlens skyld!
En journalist fra "The Times" ringede. Ved han det, gør alle det snart.
Der var intet interessant om mordet-
-i disse erindringer. Tro mig.
Tro dig?
Han udvidede forretningen under krigen.
Bomber.
Først ødelægger man en by, og så rykker man ind og genopbygger.
Det er jeg ikke sikker på, at verden behøver at vide noget om.
Det og andre ting.
Og det er altså op til dig?
Ja, det er.
Hvad vil du gøre ved det, Charles?
Hvad ved du overhovedet om tillid?
Hvad er der galt?
Bilen vil ikke starte.
Det var da ubehøvlet af den.
Der er rigeligt med plads her. Vi får den fikset i morgen.
Er du sikker?
Tante Edith, jeg har ledt overalt efter dig. Hvor har du været?
Det skal du ikke bekymre dig om, min kære.
Tænk at skulle møde Dem her så sent.
Min bil er vist brudt sammen.
Det var en skam. Sådan en fin bil.
Til en fattig hund, i hvert fald.
Det er problemet.
Jeg har ikke engang råd til en brugt.
Skal jeg køre Dem hjem?
Jeg inviterede netop Charles til at overnatte.
Jamen dog.
Meget mere interessant idé.
Jeg har ikke set så mange folk til bords siden før bedstefars død.
Hvad laver hun her?
- Nanny? - Jeg vil ikke gå glip af alt det sjove.
- Der er ingen sjov her, søde skat. - Josephine.
Jeg puttede hende altså, lady Edith.
Hun flygtede tydeligvis.
"Flygtede?" Hun er ingen fange.
Jeg vil ikke i seng, tante Edith. Jeg vil blive her.
Du har ikke noget valg, søde.
Med et smil, min lille kamæleon.
De må fortælle mig alt, Watson.
Den unge dame skal snart sendes til Schweiz.
Det er ikke godt for hende at blive blandet ind i denne rædsel.
Du ville have dem til at vokse op her.
De skulle lære lidt disciplin.
Jeg troede ikke, din far ville styre det hele.
Skulle jeg have vidst, jeg ikke fik lov til at være mor?
Nogle gange undrer det mig, hvorfor du overhovedet fik børn, Magda.
Så snart de blev født, var du afsted-
- til det fjerneste provinsteater, du kunne finde.
Så rørende, en gammeljomfrus kærlighed til sin søsters børn.
Rørende og en anelse desperat.
Tillykke, mor. Endnu en storslået præstation.
Bare rolig, Sophia. Jeg overlevede to verdenskrige.
Jeg overlever nok også Magdas fordrukne slag i luften.
Josephine har ret.
Din tilstedeværelse lader til at have bragt alle sammen.
Med én undtagelse.
Lugten af blod.
Jeg var ikke klar over, at Deres opgave-
- inkluderede kost og logi, mr. Hayward.
Far, Charles er min gæst.
Gæster snager ikke i værternes sager og leder efter mordere.
Han tænker sikkert, at vi alle kunne være mordere.
Det er vel ikke så sært.
Nå, Charles...
Hvad siger du selv til et kontant spørgsmål?
Hvordan er mordere?
Tja... som Dem.
Og mig.
Os alle.
Varmblodede.
Koldblodige.
De har dog et par ting tilfælles.
Forfængelighed.
En forvrænget moral.
Mangel på empati.
Og mordere har det med at føle sig hævet-
- over de regler og love, der gælder for normale dødelige.
Den beskrivelse passer da til alle medlemmer af denne familie.
Jeg misunder dig ikke dit job.
Sludder. Det er det letteste job i verden. Ikke skyggen af tvivl.
- Jeg går op på mit værelse. - Det var flot af dig at komme.
Når du nu ikke engang kunne komme til begravelsen.
Jeg ville ikke kunne have holdt det ud.
Hørte du da vejrudsigten?
Ingen af os nyder begravelser, men du kunne da lade som om.
Nu du får alle vores penge.
Hvilken forbandelse udsatte du den gamle stakkel for?
Aristide har altid elsket dansere. Det ved I godt.
Du var ikke en danser.
Du var en pige på en scene i en bikini.
Hvilket ikke forklarer, hvorfor han ikke skrev under.
Jeg har allerede sagt, hvad der skal siges til mr. Hayward.
Vi har vel ikke brug for en privatdetektiv for at høre sandheden.
Magda, er det ikke en replik fra "Hendes sidste bedrift?"
Nej.
Men det er fra et drama, jeg lavede i Frinton.
Behøver jeg sige mere?
Indrøm det nu, Brenda.
Du vil hellere være sammen med Laurence. Var I sammen om det?
Selvfølgelig.
Bare alle de penge ikke går ud over Deres principper, mr. Brown.
Brenda har sit eget legetøj under sengen.
Er det der, du skjuler ham?
Du kender mig ikke. Det gør ingen af jer.
Åh, det gør vi nu nok.
Vi kender din type.
Ih dog. Mor er i det humør.
Jeg myrdede ham ikke. Jeg savner ham.
Og enhver af jer kunne have ønsket ham af vejen.
- Hvad i alverden mener du? - Manuskriptet.
Han ville ikke finansiere filmen-
- fordi han vidste, at succesen ville gøre os uafhængige af ham.
Sikkert. Han læste ikke engang manuskriptet.
- Hvad? - Jeg læste det.
Så det er din skyld.
Nej. Jeg sagde faktisk, det var ret godt.
Han slog plat eller krone om det, da der ingen terning var.
Han bad mig vælge...
...og I tabte.
Han kaldte det poetisk retfærdighed.
Kan du nu se, hvorfor jeg ville holde dig fra familien?
Hold nu op, Sophia.
Det er da skønt at være åbenhjertig.
Hvis der da var nogle hjerter under dette tag.
Det er hele pointen.
Til forskel fra alle jer gjorde jeg ham lykkelig.
Derfor gav han mig alle pengene.
Nå, men...
...beklager forstyrrelsen af den hyggelige familiesammenkomst-
-men nu har jeg noget at sige.
Josephine kunne have ret. Det er en ret sjov aften.
Ikke specielt.
Roger og jeg rejser væk...
...for altid.
- Til et skønt sted? - Barbados.
Med en masse giftige planter til Clemency.
Vi vil grundlægge en fond og starte et børnehjem.
Nogle folk er bare så heldige.
Jeg troede, du havde rigeligt med børn i Roger.
Bliver du aldrig træt af at lyde så overlegen?
At ødelægge familiens forretning og så skride til Barbados.
Typisk min bror.
Det er bedre end at miste alt i spil på Den Franske Riviera.
Stakkels Roger.
Han aner ikke, hvor sjovt livet kan være.
Han valgte mig.
Ja.
Og jeg undrer mig over det hver eneste dag.
Men jeg bad ham aldrig om...
...at elske mig højere end dig.
Ja, Eustace?
Jeg har et spørgsmål til Sophia.
Knaldede mr. Hayward dig i Kairo?
Han virkede bare usikker, da jeg spurgte ham.
Ikke så vulgær, Eustace.
Sikke en dramatisk sans.
Kan du forklare, hvorfor det skulle være relevant for samtalen?
Det er faktisk meget relevant.
Hvad hvis hun er morderen?
Hvis de er sammen om det?
Der kan De se.
Nu går de efter Dem.
Disse mennesker...
De bringer al ondskab frem.
Jeg er så bange, Charles.
Hvad vil der nu ske?
Vil pressen ikke være modbydelig?
De må ikke give interviews.
Få fat i en advokat, der kan fortælle Dem, hvad De skal sige-
- og hvad De ikke skal... - Jeg har brug for en som Dem.
Bare hold ud.
- Vær stille, så skal det nok gå. - Tror De virkelig?
Så hun fik ram på dig.
Jeg vidste det.
Sophia, vent.
Sophia, stop! Sophia.
Du er ligesom resten. Gå dog i seng med hende, få det overstået.
Nej. Hold så op.
Jeg kan bare godt forstå hende.
Er man kommet op på den høje, moralske hest?
Alt kredit til hende. Hun kan virkelig få splittet folk.
- Nu har hun splittet os. - Hvad?
Brenda har ikke splittet os. Du skred fra mig i Kairo.
Ja.
Og har du spurgt dig selv hvorfor?
Hold nu op.
Gå din vej, Charles! Du er fyret.
Du kan ikke bare fyre politiet.
Sophia!
Åh, det er dig. Jeg troede, det var en anden.
- Hvad laver du? - Det samme som Dem. Detektivarbejde.
- Heroppe? - Jeg må løbe.
Vent.
Josephine!
DETEKTIVEN PÅ ØEN
ARISTIDE LEONIDES BLEV MYRDET
Elendige sladderblad.
De ser medtaget ud.
Tja, Deres mands hunde og jeg tog en lille svingom i nat.
Det klæder Dem.
Er alt i orden?
Vi har ikke altid været sådan...
...min mand og jeg.
Vi var engang det mest glamourøse par i London.
Vores billeder var i alle bladene.
Folk så op til os.
Hvad skete der mon?
Hør, Charles...
...de er trænede kamphunde.
De kunne dræbe dig på stedet, hvis de ville.
- Og? - Ligesom resten af os...
...kan de lide dig.
Manden, der skal reparere Deres bil, er kommet, mr. Hayward.
Godt.
Åh, de journalister giver aldrig op!
Startkablet. Det er væk.
Nuvel, men...
Kan vi holde det mellem os?
Charles, der er telefon til dig.
Politiinspektør Taverner fra Scotland Yard.
Jeg havde lungebetændelse. Er det nu blevet ulovligt?
Vi prøver bare at få styr på fakta, mr. Agrodopolous.
Var De ikke klar over, at mr. Leonides er død?
Ikke før jeg læste det i avisen.
Skulle min søn læse dødsannoncerne op for mig hver dag på hospitalet?
Hvordan kendte De mr. Leonides?
Han hjalp mig, da jeg kom til London.
Hvorfor?
Vi grækere holder sammen.
Derfor.
Jeg ved ingenting.
Han gav mig konvolutten.
Når han døde, skulle jeg tage den med til Gaitskill.
Og De åbnede den aldrig?
Konvolutten var forseglet.
Kender De advokaterne, der udformede det nye testamente?
Ikke personligt, men jeg ved, at mr. Leonides brugte dem-
-til den anden side af forretningen.
Og De er stadig eksekutor?
Ja, men ikke med glæde.
Der er en lille sum til enken.
Resten går til en enkelt arving.
Barnebarnet Sophia.
Jaså?
De ringede fra Leonides-huset.
- Ja? - Nogen forsøgte at dræbe den lille pige.
Du godeste.
Rebet var halvt skåret over.
- Hvem fandt hende? - Mig.
Min far tog med i ambulancen.
Kan hun huske noget?
Hun var bevidstløs.
Hun må være faldet ned helt oppefra.
Min lille stakkel.
- Jeg kan køre dig derhen. - Nej, det haster ikke.
Philip siger, de gør alt i deres magt.
Men hvis du vil gøre din mor glad-
-siger jeg ikke nej til en gin.
Det var dig, der var oppe i træhytten i nat.
Jeg troede, du var en tyv. Derfor slap jeg hundene løs.
En ved navn Gaitskill er her, sir.
Luk ham ind.
Hvad laver Gaitskill her?
Sikke et rod.
Dette er et gerningssted, lady Edith.
Det er også mit hjem.
Det er ikke fair.
Hvad foregår der?
- Hvad laver Gaitskill her? - Spørg Sophia.
Lad os alle hylde dronning Sophia.
Tillykke, Sophia.
Du er en meget velhavende kvinde.
Jeg foreslår, du får lavet et nyt testamente hurtigst muligt.
Fortsat god dag.
Madam Sophia.
Din fattige, gamle moder-
-trygler dig om en almisse.
Lad os få en håndøre, min kære.
Din mor vil gerne være filmstjerne.
Du er meget sjov, min kære, men det er ikke tid til klovnerier.
Jeg går ud fra, at du vil hjælpe Roger nu.
- Vi vil ikke have penge. - Jeg sælger Associated Catering.
- God pige. - Hvorfor dog smide gode penge væk?
Jeg var hans ældste søn.
Men at dolke mig i ryggen med sidste udånding...
Se lige på jer selv.
Desperate og ydmygede.
For nu må I gå til Sophia-
-med jeres tiggerkrus.
Ud af dette værelse.
Nu!
Pas på gribbene, kære søster.
Det er noget af en byrde, du har fået dig.
Vi glemmer vist noget vigtigt.
Philip, sig mig...
Hvordan har Josephine det?
Åh, undskyld.
Hun klarer den gudskelov. Ingen brækkede knogler.
De beholder hende til observation.
Meget fornuftigt.
Hun burde ikke være her i huset. Alt for farligt.
Selv om det er underholdende, har jeg fået nok af dette drama.
Roger må væk fra dette hus. Vi pakker og rejser væk.
Tillykke, min skat.
Jeg har på fornemmelsen, at han traf det rigtige valg.
Sophia.
Du er en meget klog kvinde.
Og du er en de Haviland.
Jeg har set, hvad der skal til for at klare sig, og det er ikke altid kønt.
Så du må huske på...
...at din afstamning vil hjælpe dig med at finde det vigtige i livet.
Den rette balance.
Nå, min engel, måske skulle vi tale om "Afsløring."
Beklager, far.
Men din far skrev den.
- Læs i det mindste manuskriptet. - Det ville bare udsætte smerten.
Far...
Bedstefar sagde, at lykken ikke varer ved-
- hvis den bliver delt mellem de svage i familien.
Den burde tilfalde de stærke.
Kendte du til testamentet, Sophia?
Ja.
Det ser skidt ud, ikke?
Han nævnte det første gang, da det gik skævt i Kairo.
Han bad mig komme hjem-
- så han kunne lære mig at styre imperiet.
Derfor forlod du mig.
Ja. Og fordi du udspionerede mig.
"Udspionere" er voldsomt sagt.
Du knuste mit hjerte, Charles.
Og jeg sagde op.
- Hvorfor nævnte du ikke testamentet? - Det ved jeg ikke.
Da det ikke dukkede op, troede jeg, det var et fupnummer.
Han elskede at spille pus med folk.
Det må ligge i blodet.
Det tænkte han også.
Han sagde, jeg lignede en de Haviland-
- men blodet i mine årer var ren Leonides.
Så intet ville kunne modstå mig.
Han havde vist en god pointe.
Du tror virkelig, jeg kunne have myrdet ham, ikke?
Nej, Sophia...
Måske er mr. Brown blevet gartner.
Eller måske blev den plantet på ham.
- Det er lidt for belejligt. - Men det hjælper din kærestes sag.
Sådan en guldkrukke er værd at dræbe nogen for.
Hun er ikke min kæreste.
Jeg har overtaget efterforskningen, Charles.
Du er kompromitteret.
- Du burde være hos de andre... - Mistænkte.
Hvis du siger det.
Det er lady Ediths beskærersaks.
Og den beviser intet.
Enhver kniv kunne være blevet brugt til rebet.
Vi har brug for tydelige beviser på en forbindelse-
- mellem mr. Brown og mrs. Leonides.
Er det en joke, Charles?
Nej, desværre.
Nå, men...
...du går først.
Godt.
- Charles. - Ja, sir?
Er det sådan her, en velanset politiinspektør-
-skal spendere sine gyldne år?
Halleluja.
"Åh, Laurence, min kære. Min elskede."
"Jeg kan ikke tale om sidste nat. Gør jeg det, sprænger mit hjerte."
"Nu er der ikke lang tid til vi kan være sammen."
"Min skat...
...er utålmodighed en forbrydelse eller en dyd, når man er forelsket?"
"Jeg ønsker ikke, at han lider, da han har været så rar ved mig-
- men jeg vil have ham ryddet af vejen."
Mrs. Leonides.
Jeg må bede Dem om at komme med mig til Scotland Yard.
Hvabehar?
Alt, De siger-
-kan og vil blive brugt imod Dem.
Forstår De det?
Jeg har ikke skrevet det her.
- Mrs. Leonides, jeg beder Dem. - Jeg ville aldrig gøre sådan noget.
Vis dem lidt værdighed.
Jeg skrev ikke det der.
Det ville jeg aldrig gøre.
Nej, det var dem.
Det var dem.
- Er I så tilfredse? - Du ryger i helvede.
Gamle hykler!
Fars dreng. Du kunne ikke holde nallerne for dig selv, da jeg kom!
Charlie, hjælp mig.
De vampyrer...
De lagde en fælde for os, fordi vi ikke er en del af deres verden.
Lad dem ikke narre dig.
Charles, jeg beder dig!
De står bag det hele!
Ind med dig.
Vi havde aldrig en chance mod dem.
Det var virkelig en flot præstation, hun leverede.
Mor, hvis Brenda er skyldig, bliver hun hængt.
- Stop. - Hun bør tortureres.
- Det vil du nok nyde at se på. - Han var ikke din far.
Jeg elskede min far. Forstår du det?
Højere end du nogensinde vil elske mig.
Har du det bedre nu?
Brenda skal have den bedste advokat, penge kan købe. Vi betaler.
Hun har hele tiden været på dybt vand.
Den stakkel.
- Hvad skal du? - Jeg har en aftale i byen, min kære.
Nå, Charles...
Du viste dit værd i sidste øjeblik.
Jeg må tilstå, jeg ikke havde klaret det uden dig.
Der er kun tale om indicier.
Sådan er det normalt i en mordsag.
Meget afhænger af det indtryk, de gør på juryen.
Og hvis du får lyst til et ordentligt job...
...så ved du, hvor du kan finde mig.
Hvad tænker du, Charles?
At det stadig kunne være mig?
Og at jeg slap godt fra det med alle pengene takket være dig?
Og det er derfor, jeg valgte dig til at starte med.
Nogen kunne have forfalsket de breve, ikke sandt?
MORDERE!
De skriver om Dem i avisen.
Hvordan De hjalp med at opklare sagen.
- Godmorgen, miss Ackroyd. - Åh, mr. Hayward.
Det er Deres store gennembrud.
Vi kan få shinet stedet lidt op nu.
Så er vi hjemme, skat. Smut hen til Nanny.
Der er du.
Jeg er så glad for at se dig.
Jeg gik glip af meget. Jeg behøvede ikke at være indlagt så længe.
Se ikke så sur ud, min lille kamæleon.
Kald hende ikke det, Magda.
Du skal ikke bestemme, hvad jeg kalder mig egen datter, tante.
Josephine, du er hjemme, min skat.
Hvordan reagerede Brenda og Laurence?
Tryglede de om nåde?
Bare du ikke ville tale sådan om folk.
De fandt elskovsbreve på tårnets balkon.
Jeg vidste det. Jeg må skrive det hele ned i min notesbog.
Nå, jeg smutter.
Josephine!
Jeg rensede dem her, mens du var væk.
Og jeg laver lidt varm kakao. Det skal nok...
- Du godeste. - Har du set min notesbog?
Er den blevet væk?
Jeg kan ikke finde den.
Har du kigget oppe i træhytten?
Jeg ved, du tog den. Du hader den.
Fald så lige til ro, lille dame.
Jeg finder den.
DR. J.E. CHAYTOR ONKOLOG
Lady Edith...
...prøverne ser ikke for gode ud.
Hvor længe?
Svært at sige.
Måske et par måneder.
Der forsøges med en ny og lovende behandling.
Jeg vil ikke have flere behandlinger.
Det er ovre, ikke sandt?
Nå, men...
...man må stoppe, mens legen er god.
Når man nyder den mest.
Mælken koger, Nanny!
Jeg smutter nu, hvis det er i orden, mr. Hayward.
Ja. Jeg låser af.
Tak.
Mange folk har ringet i dag.
Godnat.
Kom indenfor.
Nanny har lavet varm kakao.
Jeg hader det, og det ved hun godt.
- Hun laver det kun, så hun... - Selv kan drikke det. Jeg ved det.
Hvorfor er du sur, Josephine?
Jeg keder mig.
Og jeg kan ikke finde min notesbog.
Det gør ikke noget. Vi finder den.
Charles Hayward.
Her er så stille, sir.
Ja, jeg gik op til Josephine med kruset, men...
Nanny lavede den.
Men hvis hun lavede den til Josephine, hvorfor drak hun den så selv?
Kom De for at sige farvel, mr. Hayward?
- Hvor skal De hen? - Londons Lufthavn.
- Luk porten! - Hold nu op med det pjat.
- Vi misser flyet. - Vi ved-
- det ser sort ud, men Roger og jeg rejser væk-
-så vi kan leve livet.
Hvorfor skulle vi dog forgifte en rar, gammel kone-
- vi intet havde imod? - Måske var hun ikke målet.
Hvadbehager?
Vent nu lidt, hr. detektiv. Kan De bevise noget?
Kan De bevise, det ikke var et hjertestop?
Eller selvmord? Blev hun virkelig forgiftet?
Retsmedicineren undersøger det lige nu.
Ingen forlader stedet uden min tilladelse.
Clemmy, ring til min advokat. Jeg vil høre, om inspektør Taverner-
-følger loven.
Ingen kan presse os til at spendere en dag mere i det hus!
Josephine, du er i sikkerhed nu.
Du er sammen med mor og far. Vi tager os af dig.
Mr. Hayward, De må være en slags tryllekunstner.
De dukker hele tiden op ud af den blå luft.
- Jeg må tale med Josephine. - Det er der mange, der vil.
Hun tager et fly til Lausanne i aften.
Nanny blev forgiftet. Ligesom bedstefar.
- Er det ikke spændende? - Gud fader.
Er du slet ikke ked af det? Jeg troede, du kunne lide hende.
Ikke specielt.
Hun skældte mig altid ud over et eller andet. Belastende.
Og jeg er sikker på, hun tog min notesbog.
Josephine, er der nogen, du bryder dig bare det mindste om?
- Jeg elsker tante Edith. - Hvad med os?
Josephine.
Undskyld mig. Det tager kun et øjeblik.
Hvad med os?
Altså.
- Det gør ondt. - Josephine, du og jeg-
- opklarer begge denne sag. Ikke sandt?
- Jeg har ikke min notesbog. - Bare rolig.
- Hvad ved du helt præcist? - Jeg ved så meget.
Det tvivler jeg slet ikke på.
Men du ved, hvem der puttede noget i kakaoen, ikke?
Og du ved, hvem der forgiftede din bedstefar.
Og du ved, hvem der skar rebet over i træhytten.
Godt. Det er nu tid til, at Holmes ikke alene underretter Watson-
- men også Lestrade. - Nej, ikke politiet.
De er dumme. De troede, det var Brenda. Eller Laurence.
Jeg var ikke så dum. Jeg vidste godt, det ikke var dem.
Jeg havde en anelse, og så lavede jeg en lille test.
- Nu er jeg helt sikker. - Hør godt efter.
Du er utroligt klog.
Men det hjælper dig ikke, hvis du ikke lever længe nok til at nyde det.
Forstår du ikke, dit fjollede barn, at så længe du insisterer på-
- at holde det hemmeligt, er du i stor fare?
Jo da. Men i nogle bøger bliver personer dræbt på stribe.
Man ender med at finde morderen, da han eller hun-
- stort set er den eneste tilbage. Vi må se, hvad der sker.
Det her er ikke en historie, for pokker da!
To mennesker er blevet myrdet.
Jeg får det ud af dig-
- om jeg så skal ruske dine tænder løse!
- Der er du, Charles. - Lady Edith.
Vi fik os bare en lille snak.
Naturligvis. Og alle er lidt anspændte i dag.
Hvilket er ganske forståeligt under disse omstændigheder.
Charles...
...inspektør Taverner og retsmedicineren vil tale med dig.
Jeg hører, de har gjort store fremskridt.
Javel...
Bare rolig. Jeg holder øje med hende.
- Mylady... - Ja, Charles.
Lad mig klare det her.
Ja, selvfølgelig.
Nå...
...skal vi ikke tage ind til Longbridge-
-og få en issodavand?
Jo.
Jeg hører, I gør fremskridt?
Vi må vente på den endelige rapport.
Men I har en teori?
Tja...
Symptomerne taget i betragtning samt det faktum, at det må-
- være en almindelig og tilgængelig gift-
- vil jeg umiddelbart gætte på cyanid.
Hvorfor skulle nogen have cyanid i huset?
- Udover at bruge det til mord? - Ja.
Muldvarpe.
- Muldvarpe? - Man bruger cyanid mod muldvarpe.
Beklager, lady Edith, ingen får lov til at forlade stedet.
Det ved jeg.
Men inspektør Taverner besluttede-
- at det ville være bedre, hvis hun ikke var i huset-
-den næste times tid.
Indtil liget er blevet fjernet.
Han mener ikke, at en 12-årig pige-
- eller en svagelig, gammel dame kunne være mordere.
Er De ikke enig, hr. overbetjent?
Beklager. Vi er lidt anspændte.
- Jeg får dem væk. - Helt i orden.
Få dem væk, drenge.
CYANID-GIFT
- Charles? - Se her.
- Hvad laver du? - Josephines bog.
Edith prøver at ødelægge den med kalk.
Og der er cyanid deroppe.
Hvad? Hvad er der?
Tante Edith er lige kørt fra Three Gables. Med Josephine.
- Det er tante Ediths håndskrift. - Ind i bilen.
Det er så belastende. Jeg kan ikke finde min bog.
Du har ikke set den, vel?
Åh, min lille skat.
Jeg elsker dig højere, end du nogensinde vil forstå.
- Er lady Edith kørt? - Ja. Med pigen.
- Hvorhen? - Den vej.
- Få de forbandede folk væk! - Kom væk derfra!
Væk! Kom så! Nu!
Hvad står der?
"Jeg, Edith Jane de Haviland, tilstår mordet-
-på Aristide Leonides."
Gud, Josephine!
Josephine...
...jeg har en tilståelse.
Hvad?
Vi skal ikke have is.
Vil du gerne vide, hvor vi skal hen?
Jo.
Jeg kører dig til balletundervisning.
Balletundervisning?
Åh, tante Edith.
Men jeg fik ikke mine balletsko med.
Jeg tror, de har alt det, vi skal bruge, når vi når frem.
Bare bedstefar kunne se dette.
Hvorfor skulle Edith dræbe bedstefar og Nanny?
Hun er ikke en psykopat.
- Det var vist ikke Edith. - Ikke Edith?
Kig lige i Josephines bog.
Læs højt.
"Jeg keder mig sådan."
"Der må ske et eller andet i det her hus."
"Så i dag ..."
Åh, Gud.
Fortsæt.
"Så i dag dræbte jeg...
- ...bedstefar." - Bedstefar.
Og jeg nød det virkelig.
Jeg havde så sandelig også en god grund.
Og jeg advarede ham.
Jeg sagde, han ikke skulle tage ballet fra mig.
Og nu håber jeg, han fortryder.
Det skulle han aldrig have gjort.
Og der var andre ting. Mange andre ting.
Han er led. Ond.
Han er en slem person.
Og han tror, han kan gøre alt.
Han tror, han kan bestemme over alle-
- og gøre dem sindssyge og kede af det.
Men ikke mig. Jeg er stærkere.
Jeg er anderledes. Jeg er som ham.
Og jeg gav ham en helt særlig fødselsdagsgave.
Jeg dansede mit bedste for ham.
Jeg ved, han elsker at se Brenda danse.
Jeg kan se det fra træhytten.
Jeg ved også, at han elskede, at Sophia ville være ballerina.
Han mente, hun var smuk og yndefuld.
Han sagde, jeg ikke skulle spilde tiden på ballet-
- fordi jeg aldrig ville blive god eller yndefuld nok.
Han sagde, jeg ville få "Svanesøen" til at ligne "Andedammen."
Jeg hader ham.
- Jeg hader ham. - Der står noget om Brendas brev.
"Jeg fik endelig styr på hendes håndskrift."
Heldigt, hun skriver som en tiårig.
Jeg kopierede lidt fra "Afsløring."
- Er det her den rigtige vej? - Det mener jeg.
I dag må jeg være tapper.
Jeg lagde tante Ediths beskærersaks i Laurences skuffe.
Nu må jeg klatre op i træhytten med en kniv.
Men alt, der er værd at gøre, har en besværlig del.
"Nanny gættede det."
"Eustace stillede spørgsmål, og det frygtede jeg."
Men det gjorde han ikke. Kun Nanny.
Hun snager i mine ting hele tiden.
Hun så, at mine balletsko var mudrede-
- efter jeg havde hentet saksen i skuret. Hun stirrede på mig-
- og jeg vidste, hun havde regnet den ud. Jeg hader hende.
Hun er altid efter mig og er så belærende.
Og hun er så dum.
Jeg hader dumme folk.
"Man kan kun bruge dem til at dø i krigene, som bedstefar sagde."
"Hun burde blive den næste."
Edith må have fornemmet noget...
...og så fandt hun Josephines notesbog.
Og så dræbte Josephine Nanny.
Og så besluttede Edith sig for at tage skylden.
Hun kunne ikke lade Laurence og Brenda blive hængt som uskyldige.
Men hun kunne heller ikke lade Josephine-
- blive spærret inde for evigt og stemplet som et monster.
Hun ville blive hængt ud som en særling, for ikke at tale om-
- ydmygelserne, familien ville opleve. - Hvad gør hun med Josephine?
Der er de.
Hvorfor denne vej?
Det er en smutvej.
Vejen fører til stenbruddet. Jeg forstår det ikke.
Tante Edith, hvad sker der?
- Du gør mig bange. - Det skal du ikke være.
Tante Edith, hvad laver du dog?
Tante Edith!
Åh Gud, Charles, De...
Tante Edith, stop! Stop!
- Nej, nej! - Stop!
Stop bilen, stop bilen, stop bilen.
- Nej, nej, nej. - Nej.
Nej, nej, nej.
Hvad gjorde vi ved hende?
- Hvad gjorde vi ved hende? - Nej, nej.
Det var ikke dig. Det var ikke dig.
Det var ikke dig.
Undertekst oversat af: Stephan Gru